Finn ut hva han heter.
Jeg vil besøke Robin av Locksley, men han er visst ikke hjemme.
Dere vet kanskje hvor han er? Jeg må ha en liten prat med ham.
Ingen vet det. Ingen vet det...
Da utlover jeg en belønning.
Hva med 20 pund?
- Kanskje noen plutselig husker noe. - Ut med språket!
Skjær ut tungen hans. Én i timen, til noen snakker.
- Dere begår en feil. - Skal du sende en hær etter oss?
- Skulle vi være redde for sheriffen? - Nei! Vi er også mot ham.
- Vil du ha medalje, eller noe? - Vi er på samme side! Si det til ham!
Den kaninen er ikke... Jeg er redd for at den ikke er gjennomstekt.
Jeg er redd for at han spiser dem rå.
- Uklokt. Det er jo farlig. - Hold nå kjeft.
- Er du adelsmann? - Ja...
...og nei.
Han lukter som en adelsmann. Søtt.
- Lavendel. - Roseblader.
Hjalp du ham med å bade, eller hva?
- Du lukter også lavendel. - Nei, jeg tok et rosenbad.
Skulle de være på vår side? Hvor mange lovløse tar lavendelbad?
- John? - Det er ikke lavendel. Som du vil...
- Her er åtte pence, John. - La ham beholde småpengene.
- Hvorfor har du ingen veske? - Jeg planla ingen utflukt!
Er det sånt dere driver med? Vilkårlige naskerier?
- Hva sier han? - Blåser dere i hvem dere stjeler fra?
Min venn har bare åtte pence. Det er kanskje alt han eier.
Hjerteskjærende. Bryr vi oss? Vi bryr oss ikke.
Vi er døde menn. Lovløse...
- Så elegant. - For noen store ord! Nifst.
For noen forferdelige menn. De etterlot oss her for å dø!
Hadde de ikke hatt våpnene våre, ville jeg gitt dem bank.
Men...? Du?
Vent nå litt.
- Du var fri! Hvorfor sloss du ikke? - Det var klokest å vente.
- Hvorfor det? - Fordi du har rett, Much.
Vi burde lære dem en lekse. Mine herrer.
Å, nei! Vær så snill!
Jo da. Kom nå.
Tikk-takk, tikk-takk.
Jeg kan ikke kjenne vinens smak. Jeg drikker jo det beste.
Men ganen min er ikke følsom nok.
Jeg er redd for at den ikke er gjennomstekt.
Dette er vår skog også, er jeg redd.
Av med klærne!
Robin!
Dette er uakseptabelt! Vår herre...
Robin kommer tilbake.
- Robin blir aldri hersker noe sted. - Sherwood, kanskje.
- Robin av skogen. - Det låter bra.
- "Robin Wood". - Det ville sikkert Guy likt.
- Si det til ham. - Nei, kanskje han ikke liker det.
Dere er avskyelige. Vet dere det?
Vi kjempet i fem år i Det hellige landet. Til hvilken nytte?
For at folk som dere skulle få gå amok-
- med deres lovløshet og deres vemmelige mat!
Og deres spydigheter! Deres... spydigheter!
Spydigheter, spydigheter...
- Dans. - Hva?
- Dans. - Ikke snakk om.
Dans!
- Utmerket. Som dansende bjørner. - Hvordan føles det?
Dere behandler medmennesker som dyr! Hvordan føles det?
Dere stjeler fra folk som har det verre og etterlater dem for å dø.
Dere er ikke engelskmenn. Dere er ikke det England vi kjempet for.
Er det noe å skryte av å være død?! Hvordan kan dere rane ham-
- når sheriffen flår oss om og om igjen?
Dere skjuler dere her, mens han plyndrer videre.
Hva skal du gjøre med det, da?
Stoppe ham. Jeg skal stoppe ham.
Man kan ikke stoppe en sheriff.
Bare kongen kan avsette ham.
Når kongen kommer, blir han straffet.
Til da skal vi ødelegge for ham.
Skattepengene skal leveres tilbake til de fattige!
Vi skal plyndre ham!
Hvis dere hadde hatt ryggrad, ville dere gjort det de siste fem årene.
- Spennende, lavendelgutt. - Lykke til.
Det ville nok være en tabbe, er jeg redd.
Du har ikke noe du skal ha sagt, treskalle.
Dere har bundet oss. Vi har bundet dere.
Vi kan si at vi er skuls.
- Ham liker jeg ikke. - Det er gjensidig.
Er du Robin av Locksley? Jarlen av Huntingdon?
Utmerket.
En time til har gått. Hvor er Robin?
Snakk! Han blir aldri deres herre igjen.
Han kan ikke hevne seg på dere. Jeg er deres herre nå, og det for godt.
Få ham iallfall løs.
Locksley? Har du ført oss hjem?
- De har utlovet en belønning. - 20 pund.
- Du får gå ned dit med ham. - Men alle tror jeg er død.
- De gjenkjenner deg ikke. - Hvis de gjør det, blir jeg hengt.
- John? - Ham kjenner de garantert igjen!
Vi går dit alle sammen.
Det er veldig uheldig. Når en mann drar i krigen...
...kan sjelen hans bli skadet. Hans syn bli uklart.
Og hans forståelse av loven forvrengt. Det skjedde med Robin.
Jeg har hørt at det fins leirer i Det hellige landet-
- der menn lærer å hate hjemlandet-
- og så dra hjem igjen for å ødelegge det.
Kanskje det skjedde med Robin. Men noe vi vet sikkert, -
- er at deres tidligere herres handlinger i Nottingham-
- ikke ble utført, som dere ser ut til å tro, i frihetens navn.
Ikke la dere lure. Han hindret rettferdigheten.
Og dermed angrep han vårt lands grunnvoller.
Landet som vi alle arbeider og betaler skatt for.
Det ville han ta fra oss. Våre skattepenger og vårt slit.
Dere får vel skjære ut en tunge til...
Nei! Nei! Nei!
Så nifst og brutalt.
- Det er min kone Alice. - Så du er hennes John?
- Hun trodde du var død. - Det er deg de vil ha.
Det går ikke! De henger deg!
Jeg kan redde din kone. Slipp meg.
Få av tauet mitt, og gi meg buen. Jeg er en flink skytter.
- Det så du før. - Stol på meg.
Han er her. Finn ham.
- Kom nå. - Gud være med dere.
Du har tjent meg godt, og jeg lønner deg slik. Jeg ber om unnskyldning.
- Nei... - Gå. Jeg finner en utvei.
- Sheriffen vil henge deg. - Da dør jeg ikke som en død mann.
Veldig listig, sheriff. Jeg beundrer logikken din.
Jeg lurer på noe. Hvis jeg sier hvor jeg er, -
- får jeg de 20 pundene da? Da kan hver familie her få ett pund hver.
- Det holder til mat hele vinteren. - Veldig morsomt. Legg ned buen.
Jeg er Guy av Gisborne, ny herre her og snart jarl av Huntingdon.
Ditt nærvær er ikke nødvendig mer. Legg fra deg våpenet.
- Det var en grusom lek. - En lek?
Du ser ikke ut til å forstå det. Man leker ikke med meg.
Du begikk en tabbe i Nottingham. Du prøvde å være bøndenes helt.
Vis meg en bedre måte å bli bøndenes helt.
Skal vi diskutere det på et møte i morgen tidlig?
En ledetråd: Nei. I morgen tidlig... skal du henges.
Nå er alt håp ute.
- Jeg likte ham. - Ikke jeg.
Han reddet din kone. "Likte"? Han er ikke død!
Tåpe.
- Er vi rike? Hva er i veien? - Han så sin kone.
- Ingen belønning? - Min herre overga seg selv.
Sheriffen skar ut tunger. Skulle han bare stå der og se på?
Det ville vært ganske morsomt.
Ikke: "Mistet du munn og mæle?" Men: "Tok sheriffen munn og mæle?"
- Hva? - Hvis noen er litt... stille...
...sier man ofte: "Mistet du munn og mæle?"
Vi kan ikke bare sitte her.
Vi må gjøre noe. Vi må dra dit og... befri ham!
- Hvordan? - Det er ingen vits.
- Hva?! Du ville vært død uten ham! - Det er sant.
Men alt var egentlig en misforståelse.
Dere kan ikke la ham dø. Will?
Ja vel. Da går jeg alene!
Vi ses. Stopp der! Du får ingen hest!
I hvilket hus bor min hustru? Jeg vil hente henne.
- Hun kan bo i skogen hos oss. - Nei, det kan hun ikke.
- Hvorfor ikke det? - Det er noe du ikke vet.
Nå er vi ikke så mektige lenger, hva?
- Presten kunne kostet meg jobben. - En jobb for fire liv?
Nå redder han ingen! Han er ikke Robin av Locksley lenger.
- Nå kalles han Robin Wood. - "Robin Hood"?
Du får ingen hette i morgen. Mobben skal se skrekken i øynene dine.
De skal se hvordan de spretter ut av hulene sine.
- Ingenting? - Jeg advarte ham mot sheriffen.
Han burde hørt på far. Nå er han lovløs. En lite imponerende en.
Det var... Jeg beklager.
Det var urettferdig. Han er svært imponerende.
Han ble tatt etter én dag. Er det imponerende?
Han overga seg for å redde tunger.
- Tunger? - I Locksley.
Sheriffen skar ut folks tunger for å få vite hvor Robin var.
Jeg hater den sheriffen.
Og jeg hater dere hvis dere ikke vil hjelpe Robin.
Jeg skal forsvare ham. Men... han har dømt seg selv til døden.
Hans skjebne er... Du bør avfinne deg med det.
I Det hellige landet sa min herre ditt navn mens han sov.
God aften.
- Hvem er du? - Hvem er du?
Jeg heter John, men jeg blir kalt Lille John.
Vet du hvorfor? Fordi min far ble kalt Lille John.
Han var en helt. Og stor, tror jeg. Hva heter du?
Jeg er en god venn av din mor.
- Hvordan har hun det? - Hun er alltid sliten og syr alltid.
Men alt blir bedre nå, når Robin er tilbake.
Han vil sørge for at vi har mat. Vi var på fest hos ham.
Jeg spiste svinekjøtt til jeg fikk vondt i magen, og mor spiste fisk.
- Men jeg liker ikke fisk. - Det er yndlingsmaten hennes.
Robin kommer vel tilbake fra Nottingham?
- Jeg... - Lille John? Hvor er du?
- Vil du komme inn? - Det kan jeg ikke.
John? Det er sent. Kom nå.
- Jeg innså noe. - Du ville jo ikke snakke.
Det var før jeg fikk innsikten.
Du er berømt som skarpskytter.
Hvorfor skjøt du meg ikke?
Du hadde menn overalt. Jeg hadde bare noen få.
- Det var for mange av dere. - Det kan du ha rett i.
Men du overga deg.
Jeg bryr meg mer om folkene mine enn om meg selv.
- Det forstår ikke du. - Det er ikke poenget.
Vil du høre poenget? Du bryr deg mer om mitt liv enn ditt eget.
Nei.
Hvorfor drepte du meg ikke? Du visste at jeg ville henrette deg.
Begynner du å bli redd? Har du mistet din blodtørst?
Robin av Locksley, hedret for tjeneste i kongens garde.
Hvor mange drepte du der? Og nå er vi i Locksley, -
- der dine kjære har problemer, men du dreper likevel ikke meg.
Jeg ville ikke nøle med å drepe deg.
Kanskje det.
Hvis det var eneste måte for å hindre blodsutgytelse. Men det var det ikke.
Du trengte ikke å drepe meg fordi du kunne ofre deg selv.
- Det var akkurat det du gjorde. - Tro hva du vil.
Hvis jeg blir hengt i morgen, har det ikke noe å si.
Se hvem som plutselig ble stille...
Lukk opp porten.
Du kan gå. Men hvis du gjør det, -
- vil noen av dine venner i landsbyen ikke være... på talefot med deg.
Dette liker jeg.
Hvorfor skal man reise 300 mil for å bekjempe ondskapen-
- når den virkelige kreftsvulsten fins her?
Hører dere det?
Det er så avgjort en død manns stemme.
- Jeg ville gått hvis jeg var deg. - Du er ikke meg.
Har du noen gang kysset en gutt som heter John
Hvis du aldri har kysset en gutt som heter John
Vet du ikke hva du har gått glipp av
Ved ikke å kysse Lille John
- Klarer den gråtekonen seg, tro? - Hva skal han gjøre?
Gå inn i Nottingham og si: "La min venn lavendelgutten gå."
- De er rene offerlam, begge to. - Du kunne gitt dem hesten.
Da ville vi mistet en hest også.
Hvis Robin dør, blir Locksleys folk som dere.
- De har ikke noe igjen å leve for. - Så redd ham, da! Ha det!
Vi drar ikke til byen. Vi er lovløse! Vi er på flukt!
Hva skjer med dine kjære, da?
Vet du hva som skjer med familien når en av forsørgerne dør?
- Vi skal ikke til Nottingham. - Vi skal til Nottingham!
Hva skyldes denne æren, sir Guy?
Det ville glede meg om du besøkte meg i Locksley. Det er mitt nå.
- Jeg vet ikke... - Jeg sikter høyere enn det, vet du.
Og nå eier jeg jord igjen.
- Min far ville vært stolt. - Gratulerer.
Noen av mine menn lo av tittelen min.
Det fantes jo ikke noe Gisborne.
- Er Locksley ditt Gisborne nå? - Ja, faktisk.
- Jeg skal døpe det om. - Betyr det virkelig noe?
En kvinne som gifter seg, bytter navn. Det betyr noe.
Og Robin, da? Han vil bestride din rett til å ta over godset.
- Han skal dø. - Om han kjennes skyldig.
- Noen rettssak trengs ikke. - Loven krever en rettssak.
Ja, men han er en lovløs.
Sheriffen har utskrevet spesielle forskrifter.
Lovløse er krigsfiender og kan tas uten videre.
De kan henrettes uten rettssak.
- Vi er i krig. - I Det hellige landet, ja. Ikke her.
- Beklager. Jeg ventet deg ikke. - Sir Guy skulle til å gå.
Forsvinn! Vær så snill...
Flink bisk.
Trenger du hjelp?
Jeg sjekket bare situasjonen der oppe.
Og som jeg trodde, er stigen helt ubrukelig.
Kom igjen, da!
Kom da, min vakre. La oss more oss litt.
Hvor er den? Ringen min far ga deg før han visste hvor uskikkelig du er.
Å be pleier ikke å fungere. Jeg henter tommeskruene.
- Fungerer de? - Disse? De er fantastiske.
Vil du høre det når han snakker? Da stjeler du kanskje ringen.
Jeg setter pris på enkle gleder. Å påføre smerte er nok for meg.
Hvis ikke ringen er der han sier, vil mistanken falle på deg.
Det er best at du går.
Vent utenfor. Han tør ikke angripe meg.
- Gå. - Ja, frøken.
- Du er en tåpe! - Det har du alt sagt.
Jeg sa at det ikke ville nytte å ta en konfrontasjon med sheriffen.
- Jeg hadde ikke noe valg. - Det har man alltid. Bli voksen.
Jeg stoppet hengningene og beskyttet mine landsbyboere.
- Din død blir romantisk. - Den blir ærefull.
Hva med menneskene du beskyttet med den æren, da?
Hvem skal beskytte dem, når du er død?
Menn og deres ære! Er den viktigere enn fornuften?
Du kan ikke gjøre noe hvis du er død.
Du kunne blitt her-
- hvis du brydde deg så mye. Men det gjorde du ikke.
Du valgte krigen. Du valgte æren.
Hva handler dette egentlig om?
Det at du sier du bryr deg om menneskene i Locksley-
- selv om du dro for å kjempe i en krig langt herfra.
Du hadde noe på kinnet.
Jeg skriker. Han kommer inn, og du slår ham og stikker av.
Jeg har bestukket vakten ved den østre porten.
Jeg kan ikke stikke! Da vinner sheriffen.
- Har du ikke hørt etter? - Jeg har en plan. En halv plan...
Jeg elsker det når du er sint.
Dette er en redningsaksjon.
- Og ingen har oppdaget oss. - Lovløse i fangehullet!
Gudskjelov! Han trenger hjelp.
- Takk for at dere kom. - Vi må skynde oss.
Hold en fluktrute åpen. Jeg trenger fem minutter.
Hvis jeg bruker lengre tid enn det, så gå uten meg.
- Skal bli. - Takk.
Nei! Du kan ikke gå tilbake dit.
Hvis du dør, dør jeg også. Av sorg.
- Du må bli med. - Det er derfor jeg er glad i deg.
Og du. Jeg trenger hjelp. Det er farlig.
Hvorfor velger du ham hvis du er glad i meg?
Her kommer de.
Vent på den siste!
Hei der. Sheriffen sa at jeg kunne komme når jeg ville.
Herre! Robin har flyktet!
- Hva vil du? - Du viste ditt rette ansikt i går.
Nå viser jeg mitt.
Du hadde rett. Jeg har mistet min blodtørst.
Men hvis du noen gang skader noen for å ta meg...
Hvis du skjærer av en tunge, brennemerker en arm-
- eller så mye som lugger en uskyldig for å komme til meg, -
- så sverger jeg ved kong Rikard på at jeg skal drepe deg.
- Jeg tror deg ikke. - Stol på meg.
Ingenting har forandret seg siden i går.
Bevis det.
Jeg vil ikke forandre meg. Jeg er ussel. Du kan like godt drepe meg nå.
Imponerende. Men hver pil som treffer treverket, er bortkastet.
Du har ikke såret meg engang. Fortjener jeg ikke mer enn det?
Er du redd for autoriteter? Eller vet du inni deg at jeg har rett?
At lov og orden må råde? Sånn tror jeg at det er.
Derfor skal jeg la deg henge deg selv.
- Nå har jeg såret deg. - En skramme. Jeg har fremdeles rett.
- Lavendel? - Lavendel...
Men min smerte skal lindres av noe mye søtere:
Kunnskapen om din svakhet. Du er like svak som du er sjarmerende.
Du overvurderer min samvittighet.
Gjør akkurat som jeg sier. Vi skal til tårnet.
Slutt! Ikke gjør dem noe. De kan gå.
Jeg har noe å forkynne! Jeg, Vaizey, sheriff av Nottingham...
...erkjenner... ...erkjenner...
...mine lovstridige handlinger i Locksley i går...
...og framfører min ydmyke unnskyldning...
...til de uskyldige, som har måttet lide på grunn av meg.
- Jeg lover å betale 500 pund... - Jeg lover å betale...
Nei, jeg kan ikke fortsette. Du må drepe...
Vakter! Stopp de mennene!
- Much! Much! - Og skyt Locksley!
Much!
Bind fast dette!
- Hvor, Robin? - Her!
- Du der! Dekk meg! - Skal jeg...?
Ja!
- Det gjorde vondt. - Hjerteskjærende.
Klar? Gå!
- Er det henne? - Er hun din kone?
- Hva ser hun i deg? - Hun har sett den.
- Veldig bra. - Virkelig.
Fort deg.
Jeg har jo selvsagt ingen familie i det hele tatt.
Ingen familie, ingen kone, ingen barn.
Det gjør meg merkelig nok ikke noe. Ikke noe i det hele tatt.
Jeg er redd for at den ikke er gjennomstekt.
Veldig morsomt!